1004 
sidoutskott (di- och parapophyser), och ett stort, hakåt riktadt 
hypapophysialutskott. Kef benen äro å förstnämnda skelett 11 
par, af hvilka 4 par äro cosim vera^). Bröstbenet har 3:ne af- 
delningar, som sedermera växa samman. 
Extremiteterna : Skulderbladet är mycket bredt, och 
acromion och proc. coracoideus äro stora, och ungefär af samma 
längd. Öfverarmbenet är, enligt ofvanstående mått, något längre 
än strålbenet, som är betydligt bredare än armbägbenet. Tu- 
herculum majus står ungefär lika högt upp, som caput å det 
förstnämnda. Carpus har 5 ben. och fingrarna äro 5, samt korta. 
Tummen har 2, pekfingret 5, långfingret 5, ringfingret 3, och 
lillfingret 3 phalanger, utan inberäkning af metacarpalbenen. 
Tänderna äro = 36, samt trubbiga och afnötta. 
Deras antal är dock ganska mycket vexlande, och t. o. m. olika 
på olika sidor af samme käke hos samma individ. Hos äldre 
individer äro ofta en del affallna eller utnötte. Stundom äro de 
f?^;; ; = 40, eller ^-^V ; = 38, eller ^—-5; - 33, eller 
{Er\\ = 33, eller ock |^ = 34. De i öfverkäken, och de 
främsta i underkäken äro riktade snedt framåt; och enligt Esch- 
EicHT derigenom visande en tendens till den riktning, som stöt- 
tanden har hos narhvalen. Hanens tänder äro betydligt större 
än honans. De största af de förra hafva diametern omkr. Vio ^-i 
och de af de sednare hafva densamme 720 ^- ^^"^ således 
här en skiljaktighet uti tandbildningen mellan båda könen, som 
häntyder på den, som förefinnes mellan könen af föregående 
slägte, äfvensom mellan dera inom Ziphiinernas underfamilj. 
Möjligen torde denna skiljaktighet, vid närmare efterseende, i 
mer eller mindre grad visa sig allmänt förekommande inom 
hela tandhvalarnes underordning. 
Hvitfit,ken är ett af de för norra Ishafvet karakteristiska 
hvaldjuren, ehuru den i ett par trakter utsträcker sin geograf, 
utbredning söder om detta haf. Vid kusterna af Sverige före- 
kommer den derföre icke, ehuru den på sednare tiden en gång 
visat sig i närheten af desamma, nemligen i Östersjön och Bott- 
niska Viken. Friherre Edward Hisinger från Finland har först i 
tidn. Helsingfors' Dagblad under Juni 1869, och sedermera i 
Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift, 8:de årg. , pag. 198, 
\) Uti Ostéogr. des Cétacés, pl. XLIV af bildas å ett skelett 5 par 
costce vercB. — Malm har å anförda stället för näranda skelett i zoologiska 
Biksmuseum uppgifvit 7 par costae verce. 
