1007 
vid nordöstra kusten af den sednare verldsdelen går den ned till 
S:t Lorenzobugten, samt vid östra kusten af Asien ända ned till 
floden Araur, d. v. s. till 52:dre ä r)0:de nordliga breddgraden. 
Vid Grönland är den mycket talrik och ett af de vigtigaste före- 
målen för den hafsdjursfångst, som Grönländarne idka. Man får 
der stundom se skaror af flere tusonde individer. Vid Grönlands 
vestkust visar den sig emellertid inom de Danska besittningarnes 
område endast under vintren, sökande under sommaren de nord- 
ligaste och vestligaste trakterne af Baffinsviken. Äfven under 
vintren går den icke söder om 62:dra nordl. breddgraden. Under 
October anländer den till Discobugten, och under December till 
Godthaab vid 64:de u. br.gr. och något sednare till Fiskenses 
vid 63 D:o D:o. Mot slutet af April återgår den emot norden, 
allt enligt Eschricht Enligt de iakttagelser, som gjorts under 
våra Svenska expeditioner till Spetsbergen, håller den sig under 
somaiaren derstädes gerna i grannskapet af mynningarne af de 
från glaciererne och snöfälten kommande strömmarne eller bäc- 
karne, sannolikt för att der fånga Idt^xixv (Salmo aJpinus). Pallas-) 
omnämner dess uppstigande i åtskilliga af Sibiriens floder, och 
han an!or särskilt, att den i Ob uppgår till denna flods före- 
ning med Irtisch, och i Jenisei ända till Tunguska. Enligt F. 
ScHMiDT'^), går den ofta upp i denna flod till Dudino och Lusino, 
och år 1826 skall den hafva uppgått ända till Tunguskas myn- 
ning. L. ScHRENK*) och Arth. Nordmann ^) anföra dess uppsti- 
gande i floden Amur till omkring 40 mil. Såsom Pallas upp- 
gifver, uppgår den i floderna för att fånga fiskar, och det är 
sannolikt laxartade fiskar, emedan dessa vid viss tid uppstiga i 
Sibiriens och Kamtschatkas floder i oändlig myckenhet. Det är 
således tydligt, att fiskar utgöra en betydlig del af dess föda, 
men den förtär derjerate älven kräftdjur och Cephalopoder. Phil. 
Cand. A. Nathorst har benäget meddelat oss, att den, enligt 
iakttagelser af dem som fångat den vid Spetsbergen, dess- 
utom derstädes stundom lefver till betydlig del af Limacina 
arctica^ som i stor myckenhet blifvit funnen i dess mage. Den 
1) Ann. des Sc. nat. , 5:rae serie, Zoologie, T. I, pag. 217. 
2) Zoogr. Rosso-As. vol. I, pag. 274. 
3) Mera. de l'Acad. Imp. des Sc. de St. Pétersb. Vll:e sév. , T. XVIII, 
N:o 1, pag. 41. — 1872. 
4) Eeisen und Foischungen im Amnrlande 1854 -1856, T. 1, 1, pag. 191. 
5) Bullet. de la Soc. Imp. des Naturalistes de Mcscon, 1861, III, pag. 237. 
