1023 
den sista fri, och den G:te har neuralbågen fri. Atlas har hy- 
papophysialutskott. Alla halskotorna sakna ringforraiga sido- 
utskott, och den sista saknar helt och hållet parapophyser. Hos 
de 4 föregående förefinnas mer eller mindre tydliga riidimenter 
af dem. lista parets ref ben articnlera, såsom vanligt, med sina 
capittda med den 7:de halskotans kropp. De följande delarne 
af ryggraden förete en grof och stark byggnad. Den 5:te länd- 
kotan (af härv. skelett) har kroppen 4 tum lång, och 3Vio 
bred baktill. Höjden af neuraltaggen , med inberäkning af neura- 
pophyserne, är TV^q t. Hsemapophysialbågarne äro IG. Bröst- 
! benet bibehåller, åtminstone länge, 2:ne skilda afdelningar. Af 
I refbenen äro 5 par costm verce (Keinhardt)- 
I Extremiteterna : Skulderbladet är mycket bredare än 
j långt eller högt, och acromion är ungefär af samma längd som 
I proc, coracoidcits , och den förre är vid spetsen utbredd, och 
; hos äldre stundom tvåklufven. Öfverarmbenet är mycket kort, 
och strålbenet är betydligt längre än det. Tuherculum majus 
är högre än captit. Carpalbenen äro 5, och fingrarne äro 5, 
i af hvilka det 2:dra är det längsta. l:sta fingret har 1, 2:draD:o 
i 6, 3:dje D:o 5, 4:de D:o 2, och 5:te D;o 1 phalang, allt med 
undantag af metacarpalbenen (Keinhakdt). 
Tänderna äro hos gamla individer starkt slitna, och deras 
antal är något föränderligt. Af fullt utbildade och i tandhålor 
sittande tänder har man funnit T-J-Z-fl- , eller ~~ , eller tV^V- 
Å det härvarande skelettet, som saknar underkäken, finnas å 
högra sidan af öfverkäken hålor för 9 tänder, och å den venstra 
I D:o för 8D:o. Utom dessa tänder skall den, åtminstone stundom, 
hafva en eller ett pur små, endast i gommen fästade tänder 
längst fram på h vardera sidan af öfverkäken. 
Om denna arts geographiska utbredning känner man föga 
i eller intet. Sannolikt är den en s. k. pelagisk form, som endast 
i någon gång tillfälligtvis närmar sig kusterna. Under senhösten 
(24:de November) 1861 visade sig en stor flock af denna del- 
phinart i Kielerbugten , och ett individ blef der dödadt^). Under 
, följande året (1862) blefvo flera döda och ilanddrifna individer 
af den anträff'ade vid kusterna såväl af Sverige som af Danmark. 
Det är derföre antagligt, att dessa djur förirrade sig in uti 
i Östersjön under hösten 1861, och att de, såsom af riktigt pela- 
1) D:r MöBius: Der zoologische Garten, III:er Jahrg. 1862, pagf. 39-40. 
