1027 
endast i denna omständighet bör söka grunden till den mindre utvecklingen 
af deras fenor. Härför talar också tydligen beskaffenheten af deras hand- 
lofvar, äfvensom det förhållandet, att epiphyserne på öfverarmbenet och 
båda underarmbenen, enligt benägen uppgift af Dokt. J. Koren, icke äro 
sammansmälta med sina tillhörande ben. 1 det föregående hafva vi haft 
ständiga exempel på hidividuella variationer hos hvaldjuren uti kotornas 
och ref benens antal, och det synes deraf, att en eller annan kota och ett 
eller annat refben mera eller mindre icke kan läggas till grund för någon 
artskilnad. I öfverensstämmelse med Eschricht, Steenstrup , Reinhardt 
och J. E. Gray antaga vi emellertid, att de till våra och Europas kuster 
gränsande haf hysa ännu en art. och vi antaga, att de i Bergens museum 
förvarade skeletterna icke höra till denne. — I afseende på den nu ifråga- 
varande artens benämning, synes oss det af La Cepéde gifna namnet gla- 
diator för den kunna bibehållas, då det redan åtskilliga gånger, innan Gray 
gaf namnet stenorhyncJia , sålunda blifvit tillämpadt, samt tillkommer den 
äldre hanen. 
Beskr. Den gamle hanens kroppslängd stiger till 24 ä 25 
fot; och honan är sannolikt i allmänhet något mindre. Kroppens 
form är iindersätsig, och antyder styrka; och något bakom 
bröstfenorna är dess omkrets större än hälften af dess längd. 
Bakom ryggfenan afsmalnar den betydligt bakåt, och är, betraktad 
ofvan- eller underifrån närmare stjertfenan starkt hoptryckt, med 
en skarp långsgående kant ofvan och undertill. Betraktadt frän 
sidan , är hufvudet trubbigt och kort tillspetsadt, derigenom att 
dess öfre protilkontur från pannan sänker sig starkt nedåt till 
nosspetsen , och ett stycke bakom denne är grundt konkav. Dess 
undre profilkontur är jemnt konvex , och öfverkäken räcker något 
litet framom den undre. Betraktad ofvan- eller underifrån är 
nosen mera tillspetsad. Näsöppningen är något längre tillbaka 
än ögonen. Afståndet mellan ögat och den lille öronöppningen 
är ungefär lika med V12 kroppslängden. Ögonen äro mycket 
små, och hafva sitt läge ofvan och något litet längre tillbaka 
än munvinklarne. Bröstfenorna hafva sitt läge strax bakom slutet 
af den främste V* af kroppslängden, och ryggfenan är belägen 
ungefär på midten af densamme. De förra äro stora, breda och 
trubbiga, och vid spetsen snedt och tvärt afrundade Hos ha- 
1) Den af v. Friksen beskrifna, i zoologiska Riksmuseum i Stockholm 
förvarade unga honan företer i afseende på bröstfenornas form , märkligt 
nog, mera öfverensstämmelse med den gamle hanen än med den något 
äldre honan, sådan denna af Schlegel bilfvit af bildad, ehuru de uti sin 
längd närmast öfverensstämma med denna sednares. Denna omständighet, 
förenad med den, att de båda hanar, hvars skeletter förvaras i Bergens 
museum, uti bröstfenornas form ganska nära öfverensstämma med den 
