44 
Ommældte Lære, at Siekn-er en Deel af Gud dommen, og 
en Udflydelse af den, er tilfælles fer alle Stoikerne. Dsnne Lære 
finder man baade hos Sencca og Epictet. Den sidsre siger : du 
er et Stykke af Gud. Du haver en Deel af ham i dig ,* hvor- 
for erkiender du da ikke din hoie Herkomst? Hvorfor veed du 
ikke, hvorfra du er kommen (o)? Og, da Guddommen, som 
ovenfor er viisc, var efter Stoikernes Mening af en ildagtig 
Natur; flod deraf naturligviis den Lære, at Menneskesielen, 
som en Deel af Guddommen, ogsaa var af en ildagtig Natur. 
Af denne Mening var Zr.io^ som vi lære af Cicero (p) ; og den- 
ne Mening vedligeholdt sig hos alle hans Tilhængere. Men disse 
Meninger om Menneskesielen og dens Natur ere saa lidet christe- 
lige, at de endcg stride tvcertimod de Christnes Lære» 
Det samme gielder om Stoikernes Lære om Sielens Udode- 
lighed. Stoikerne troede ikke, at Sielen forgik^ Det stred 
mod deres Lære, at Noget kunde blive til af intet, og at Noget 
kunde blive til intet. Men fordi de ikke troede, at Sielen 
forgik; deraf folger ikke, at de troede, den var udodelig. De 
ældre Stoikere troede, for storste Delen, et Liv efter dette. 
Efter Laefatiiii Beretning skal deres Formand Ze?io have troet 
det {(]); det samme troede Cleanthes (r); og nogle af de ældre Stoi- 
kere meende, at de Vises Sicle aliene vare udodclige, men de 
©) .Dissertnt. Uh. 2* cnp, g» 
p) Thscul, Ouæsr. Uh, i. Seer, 19. Ldit, L.v/ilfini^ 
f|) ds vita ieat.i Ub, 7. cn^, 7. 
r) Diogenes Lnertius lit, 7. Segm. 1^6, 157* 
