50 
snden til Viin; eller, om han endnu ikke er hengiv2i> dert^L 
er han dog saaledes dannet, at hans Characteer forer ham dertil (r). 
Samme Mening yttrer Jlntonbr. Overvei, siger han, at du ogsaa 
selv begaaer mange Forseelser, og ligner deri andre. Og, ^S* 
holder du dig fra nogle Forseelser: haver du dag en naturlig 
Tilboilighed til at begaae dem (k). Det synes heraf, at Stoiker- 
ne baade modsige sig selv, og at de ville helde til de Christ- 
nes Lære; men ingen af Delene« Naar de lære, at Mennesket 
fodes ufordærvet; tænke de allene paa Menneskets fornuftige 
Siel: da den, efter deres Lære, var en Deel af Guddommen; 
kunde de naturligviis ikke antage noget moralsk Ondt ved den. 
Den naturlige Tilboieiighed til Ondt, som de antage hos Menne- 
sket) havde allene sin Grund i Legemet. Men saadan med- 
fodt Tilboieiighed til Last var endnu ikke Last selv; den var 
kun et Anlæg til Last. Denne Lære strider altsaa gandske mod 
de Cliristnes, hvilke paastaae, at' baade Siel og Legeme ere af 
Naturen fordærvede. 
Stolkerne lærde , at Menneskerne synde allene af urigtige 
Meninger om det Gode og det Onde, af Uvidenhed og imod 
deres Villie. Men denne Mening tilstaae de christelige Moralister 
ikke; og dette var dog jl?itonjnf Lære: Siig om Morgenen til 
dig selv, siger han, jeg vil maaskee træffe paa et næseviist, utak- 
nemmeligt, spottende, svigefuldt, misundehgt, uselskabeligt 
Menneske. Alle disse Feil have de faaet ved Uvidenhed om det 
i) Jdc, c:T, cnp, 27, 
V) hh. II. §. 18. 
