53 
ingen Ondskab i denne Siel, ingen Begierlighed, og aldeles ingen 
Uro (zO. Epictet maa have været af samme Mening, da hansiger: 
Nogle Ting staae i vor Magt ; andre Ting staae ikke i vor Magc» 
I vor Magt staae Meninger, Drifter, Begierlighed og Afsky, og med 
eet Ord, hvad der er vore egne Gierninger (jc), Saaledes lærde ogsaa Se^ 
nem: Vore Sygdomme, siger han , ere lægelige; Naturen selv hielper 
os, naar vi ikkun ville forbedres (^). Han troer, at ingen Sindsbe- 
vægelse er saa voldsom og heftig, at den jo kan gandske undertvin- 
ges, naar man ikkun selv vil. Sielen, siger han, kan opnaae alt 
hvad den paalægger sig selv (z). Denne Lære strider gandske 
mod den, som findes i de Christnes hellige Boger. 
Stoikerne lære> at det vel er hoist vanskeligt, men dog 
ikke gandske umueligt her neden, at opnaae en fuldkommen 
Dyd. De troe ogsaa, at nogle virkeligen have opnaaet den, og 
blandt andre, en Socrates , en Cato, Seneca mener det samms 
om Philosophen Stilpon^ og siger i Anledning af ham: Du kan 
altsaa ikke sige, som da pleier, at der intet Steds findes en viis 
Mand, som vi forestille os ham (a). Vi opdigte ikke en tom 
Hæder for den menneskelige Forstand; ikke heller giore vi os et 
overdrevent Billede af en Ting, som ikke er til: men et saa* 
dant, som vi beskrive> have vi fremstillet, og skulle fremdeles 
u) hh 8. 5» 31- 
x) Enchiridion cap, i. 
* y) deira lib, 2, cap, 13^ 
2) loc, cit. cap, 12. 
fl) Ved en viis Mand forstod« Stoiktrae fuldkojnmen Jydlg Mtnnå^ 
