5« 
'Den fornuftige Siet er^ Menneskets eneste Eiendom, den staaer 
atlene i vor Magt, Epicfet lærer, at Gud haver sat det ypperste 
af air det, som haver Herredommet , dette ene i vor Magr; 
men ikke haver sat de andre Ting i vor Magt. At Gud,' da 
det ikke var mueligt, at sætte vort Legeme og vor Eiendom 
i vor Magt, haver skienket os en Deel sf sig selv (/)> hvorved 
han forstaaer den fornuftige SieL 
Ingen kan skade etter fornærme os. Ondskab, sigzv Antoni^h 
slcader ikke Verden i Almindelighed 5 ikke heller skader den et 
andet Menneske i Besonderlighed: den skader aliene den, i 
hvis Magt det stod at befrie sig fra den , saasnart han selv vil- 
de (m\ Det samme lærer EpictQt: En anden kan ikke skade dig, 
dersom du ikke selv ril; men da vil du blive beskadiger, 
naar du mener, at du beskadiges 
Man bor tfike domme om nogen udvortes Ting, at den er 
et Gode etter et Onde, De Ting, siger Aatonin^ komme ikke 
til dig, hvilke forurolige dig, naar du soger og flyer dem; 
men paa en vis Maade kommer du selv ril dem. Lad derfor 
din Dom om dem hvile; de hvile da ogsaa; og det skal befin- 
des, at du hverken soger eller flyer dem {o). 
Det Gode og det Onde beroer attene paa Meninger orr. Tin- 
gen, Antonin siger: Alle Ting bestaae i Meningen, og den 
1) Di s ser Uh, i. €np, I. J. 7.I3» 
m) 8. §.58. 
d) Encfi'iridion, cap, 30. 
o) Uh, II. J, II» 
