S9 
ger og Æitonin: Du bor allene giore det, som Fornufren i din 
herskende og lovgivfnde Deel indgyder dig til Menneskernes 
Nytte (x). Efter Stoikernes Lære havde Fornufren allene at byde 
over Menneskets Handlinger ; derfor kalder Antoniii den , den 
albestyrende Fornuft (y). Derfor siger Seneca, at det er den^ 
som skal afgiore, hvad der er Godt og Ondt (s). Og Paa et 
andet Sted siger han, at Fornuften er den overste over alle Tingj 
og at den selv staaer under ingen (n). 
De ere forskiellige fra de Christne i Henseende til Opmua^ 
tringsgrunden til Pligternes Opfyldelse. Hos de Christne er den 
Guds Kiærlighed og Lon i et andet Liv; Stoikerne derimod 
forkastede ved Dydens Oveise al Hensyn til egen Fordeel. Cie^ 
anthes lærde, at Dyden skulde oves allene for sin egen Skylde 
Hverken Haab eller Frygt, eller nogen udvortes Ting maattc 
have Indflydelse paa den (h). Denne Lære vedligeholdt sig hos 
de nyere Stoikere. Alle Dyder, siger Seneca ^ have deres Lon i 
dem selv; de oves ikke for Belonningens Skyld j Ldnnen for 
cn god Handling er at have giort den {c). 
Jeg vil endnu allene tilfoie dette, hvori Stoikerne ere for«* 
skiellige fra de Christne: at de lærde, Dyden var ikkun een^ 
x) lib, 4. 12. 
y) 4. 4<^«' 
2) Epst, 66e 
a) Epist. 92. 
b( Viogenes Laertius 7. png. 49 
c) E|)f^^ %u 
Hu 
