<5o 
©g at denne ene Dyd delede sig i flere forskiellige Grene, nem- 
lig Klogskab, Maadelighed, Retfærdighed, Mandighed (d)-^ 
og denne Inddeling af Dyden havde de tilfælles med adskillige an- 
dre Philosopher {e)^ Over disse fire Hoveddyder glor Cicero 
denne Beskrivelse: Klogskab er en Kundskab om de Ting, som 
ere gode og onde; Retfærdighed er en Færdighed i at tillægge 
enhver, hvad han fortiener, saaledes at det almindelige Vel 
vedligeholdes; Mandighed bestaaer deri, at man efter Overlæg 
paatager sig Farer og udstaaer Moie ; Maadelighed er Fornuf- 
tens Herredomme over Losagtigbed og andre uordentlige Sindsbe- 
vægelser (/). Denne Inddeling af Dyden kiendte de Christne 
ikke. 
Jeg sporger nu enhver upartisk Læser, hvad Lighed han 
hidindtil haver fundet imellem Stoikerne og de Christne, hvad 
deres praktiske Philosophie angaaer? Hvad det er, Stoikerne 
have laant, eller, som man siger, have stiaalet fra de Christne? 
Af alt det, jeg hidindtil haver anfort af de nyere Stoikere, findes 
der aldeles intet i de Christnes hellige Boger. Men de have 
maaskee benyttet sig af de Christnes Skrifter i deres Lære om 
pligterne. Dette haver jeg endnu at undersoge. Naar jeg da 
haver viist, at hvad Stoikerne lære om Pligterne, ikke er an- 
det) end hvad deels den sunde Fornuft lærer, deels er 
d) Diogenes Lamtus lih, 7. fag, 493, 
e) Tlutarchiis tie virtute mornVt pag, 440. Edit Lut(t, Paris, Cic, de in» 
vent. lih^ 2 Seer, 34. Edit Lnmbini^ 
1) Cicero de invent, Ub, 3. Sect 35-38. 
