64. 
at Legemet* Vi bor forholde os, ikke som om vi turde leve 
for Legemets Skyld j men som de der ikke kunne leve uden Le- 
gemet o. s. V. (q). Epictet taler ligesaa fornuftigen og rigrigen 
om Menneskets Pligrer imod Legemet: Brug de Ting, siger han, 
som hore til Legemet, indtil den blotte Fornodenhed, f. Ex. Mad, 
Drikke, Klæder, Haus, Huusfolk; men du bor indskrænke 
alt det, som henhdrer til Pragt og Overdaadighed (r)» At disse 
Levnetspligter ikke ere laante af de Christne, behover jeg vel 
ikke at bevise; de ere saa simple, at der ikke udfordres meer 
end liden Kundskab om Menneskets Indretning, og liden sund 
Menneskeforstand for at skrive saaledes* 
De vigtigste Leveregler, som Stoikerne foreskrive i Hen- 
seende til Sielen, angaae deels Begierlighederne, deels Liden- 
skaberne. 1 Henseende til Begierlighederne er dette en Grund- 
regel, som ofte forekommer, at man ikke bor begiere eller af- 
skye andet, end det som staaer i vor Magt* Den fornuftige 
Natur, siger Antonin-, befinder sig vel, naar den allene hen- 
retter sine Bestræbelser paa almeennyttige Handlinger; allene Be« 
gierer og afskyer de Ting, som staae i vor Magt (/). Denne for 
Menneskets Sindsrolighed saa meget vigtige Grundregel i Stoiker- 
nes Moral kan ikke være laant af de Ckristne, da den aldeles ikke 
findes i deres hellige Boger, og er ikke, det jeg veed; brugt 
af nogen christelig Moralist, 
q) Tpst. 14. 
r) Enchiridion cnp, 33. §. 7, 
s) ^ib, 8. §. 7- 
