65 
I Henseende til Sindsbevægelserne og Lidenskaberne lære 
Stoikerne, at de bor udryddes* Der haver, siger Seneca^ ofre 
været undersogr, om det er bedre at have maiidelige Lidenskaber 
end ingen. Stoikerne mene, at det, er bedre, at uddrive dem; 
Peripatikerne , at dæmpe dem. Jeg indseer ikke, hvorledes cn 
maadeiig Sygdom kan være sund og nyttig (t). Dersom den 
Fordring, at man skai udrydde sine Lidenskaber, skal tages * 
Ordets strængeste Forstand; er den vist ikke lannt af de 
Christne; thi saavidt drive de Chrisrne ikke denn?. Fordring: 
skal dette Udtryk tages i en mildere Mening, og blot forsraaes 
om at dæmpe Sindsbevægelserne, at indskrænke, at beherske 
dem ; stemmer deres Lære overeens med de Chrtstnes: men 
saa lære peripatetiske Philosopher det samme; og folgeligen kan 
man ikke sige, at Stoikerne have faaet denne Lære af de 
Christne. 
Jeg vil nu til Slutning tale om de Pligter, Stoikerne 
paalægge Mennesket imod dets Medmennesker. Jeg skulde skrive 
en Bog, og ikke en Afhandling, dersom jeg vilde anfdre dem 
alle. Jeg vil ikkun tale om dem , som man billigen anseer for 
de storste , de hoieste og ædelste Pligter; jes" mener almindelig 
Menneskekiærlighed, almindelig Velgiorenhed og Forsonlighed 
imod sine Fiender og Fornærmere. Jeg troer, at jeg med Grund 
kan her bruge den samme Slutning, som ovenfor ved andre 
Lærdomme, at naar vStoikerne her ikke lære andet, end hvad 
andre Philosopher have lært for Christi Tid; man uden al Grund 
haver den Formodning, at de forst have faaet åiss<^ Lærdomme 
t) Epist^ ii6. 
Vid. Sil. Sku V Ded, I Hccftt !807. T 
