rå 
vtå fLt maale hvor stærk Torsion (Snoening) der formedelst den 
clectriske Repulsion frembringes i en fiin Stræng, hvori Vægt- 
stangen er horizonralt ophængt. Da nu Torsionens Grad herved angives 
ved det Antal Grader af enCirkelbue, som afpæges af den bevægelige 
Vægtstangs ene Ende, i det denne fraskydes af et electriccret 
Legeme, som er befæstet i Gradbuens Nulpunkt, — saa giver 
denne Instrumentets Mechanisme vel Afvigelser fra geometrisk Noi- 
agrighed , mert ikke betydelige: saaledes er f. Ex» det sande 
Maal af Distancen imellem det frastodende og frastodte Legeme 
ikke just Buen imellem dem, men Chorden af denne Bue, og 
Kepulsionen angives saaledes ved Graderne af Buen noget for stor; 
men derimod virker ogsaa den frastodende Kraft mere og mere 
skiævt paa den vigende Vægtstang, altsaa svagere end den efter 
sin egentlige Styrke skulde, hvorved altsaa Chordens Maal an- 
giver den frastodende Kraft for liden; og, da saaledes ' disse tven- 
de Feil hæve hinanden nogenlunde, kunne de til practiskt Brug 
ansees uden kiendelig Vildfarelse som om de slet ikke vare 
tilstæde. Nu har man indvendt mod Pendule-Electrometerne, 
at Pendulernes Vægt virkede forskielligen efter den forskiellige 
Vinkel, hvorunder de formedelst Repulsionen afvege fra hinanden, 
at denne Vægt derfor maatte forhindre Jævnheden (Uniformiteten) 
Af Repulsionens Virkning ; man har tilfdiet at Coulombs Forsog 
have godtgiortj at Electricitetens frastodende Kraft imellem tven- 
de Legemer forholder sig omvendt som Qvadratet af disses Distan- 
cer, overeenstemmende med de Love, som Newton har angivet i Al- 
mindelighed for Kræfter af denne Art; og af dette tilsammen har man 
villet uddrage den Slutning, at man turde omtvivle Rigtigheden af de 
Resultater, J^olta har uddraget af sine Electromcter - Forsog , 
