4^ 
noget, der fra Pegyndelsen er besluttet over dig ved en Sammen« 
klædning af langtbortliggende Aarsager (i). 
Det synes dog paa et andet Sted, som at Aufonin ikke 
haver været fuldkommen fast i den Overbeviisning om et Forsyn., 
som udstrækker sig over ethvert enkelt Menneske især. Dersom 
Gud, siger han, haver sorget for mig, og for de Ting, som 
bor hændes mig , saa haver han sorget vel ; thi det er ikke 
let at tænke sig en Gud uden Overlæg. Af hvad Aarsag skulde 
han tilskyndes at tilfoie mig noget Ondt? Thi hvad Fordeel 
vilde deraf tilflyde ham eller Almeenvæsenet, for hvilket han for- 
nemmeligen"^ bærer Omsorg. Men haver han ikke sorget for mig 
især, saa haver han dog i Sandhed sorget for Almeenvæsenet; 
og hvad der hændes mig som en Folgc deraf, bor jeg modtage 
og være fornoiet med {e)^ 
Men €m Æfonhi end er uvis og vaklende i denne Lære 
om Forsynet j er Epiciet gandske bestemt i sin Mening om 
et besynderligt Forsyn. Han lærer, at Gud ikke forsommer 
endog de mindste Ting, og paa samme Sted siger han: intet 
Menneske er faderlost; men Gud er den Fader, som sorger stedse 
for alle [f). Han lærer, at Gud bestyrer alle Ting retteligen, 
,at han ikke forsommer de menneskelige Ting; og at intet Ondt 
d) UIk 5. §. \, 
e) U!\ 6. §, 44. 
f) Dis s en nr, hh, 3. cap, 24. 
Viih Sti Skr, V Deel, I Hafte, 1807. F 
