o9 
forklarer, hiver intet uriineligt i sig« SeriCtas Mening \m iVke - 
være nogen anden end denne: at Gud ikke haver beslutter -an- 
cletj end der, som er der viseste og der bedste; iivoraf ndd- 
vendigen folger, ar han ikke kan forandre sine Beslutninger, da 
han alletider maa ville der viseste og der bedsre. Derom var 
Antonin ogsaa overheviisr : derfor siger han, at i Henseende 
ril de Ting, sonri ved det I-Ieles Samme-nhæng ere beeluttcde 
over den retskafne Mand, er han overbeviisr, ar de ere gode; 
thi der Lod, som er Enhver, tildeclr.j passer sig baade for det 
Hele og gavner ham (fl). 
Denne Lære cm Skiæbnen, naar man kun vil forstaae den, 
strider vel ikke mod de Christnes Lære; men de Chrisrne 
have den dog ikke. Derimod tale Stoikerne, ligesom de Chris:- 
ne, om et Forsyn, elier om Gud, som den, der bestyrer 
Varden og Tingenes Gang i Verden, Men i denne Lære afvige 
dog de fleste fra de Christne. De fiesre Stoikere antoge kun et 
almindeligt, og negtede et besonderligt Forsyn. Den alminde- 
ligste Mening vare denne^ at Forsynet ikkun hekymrede sig om 
det Heles Vedligeholdelse; og at der vare mange Ting i Ver- 
den, med hvilke Forsynet havde intet at giore. Cicero siger, 
at Stoikerne i Almindelighed ikke have troet, at Guds Forsyn 
vaagede over alle Ting (a). Og, paa et andet Sted siger h.m: 
de lærde vel, at Gud sorgede ikke aliene for den hele Menneske- 
y) de frovidentia -cnp. 5^ 
g) di N-at, deorum Uh. 3, Scct-, 93, 
