24 
Menneskerne kaldes Guds Sonner, maae jo Gud naturligviis kaldes 
Menneskernes Fader«. Have Stoikerne da forst maattet lære 
dette Udtryk om Gud af de Christne ; og Cleanthes haver, efter 
Senems's Vidnesbyrd, brugt dette Udtrvk om Gud længe for 
Christi Tid (y). Desuden veed jo enhver, der haver kiget lidet 
ind i de Gamles Skrifter, at intet er almindeligere, end at de 
kaldte Gud Gudernes og Menneskernes Fader, 
Seneca lærer , at Gud boer i Mennesket. Gud er nær ved 
dig, siger han, han er hos dig, han er inden i dig. En hel- 
lig Aand har sit Sæde inden i os, som lægger Mærke til dot 
Onde og Gode hos os. Ligesom den behandles af os, saaledes 
behandler den os. Ingen er en god Mand uden Guds Hielp (s). 
Efter forste Oiekast synes det rigtigt nok at Seneca haver laant 
-disse skicinne Tanker af de Christnes Skrifter , og fornemmelig af 
Paulus ) som siger, at vi ere Guds Tempel, og at Guds Aand 
boer i os; men læse vi videre, saa see vi, at han ved disse 
prægtige Udtryk ikke forstaaer andet end Menneskssielen , hvil- 
ken; som ovenfor er sagt, nedstammer, efter deres Lære, fra 
Gud, og derfor haver en Guddoms Kraft i sig. Derfor si- 
ger han ogsaa paa et andet Sted: Hvad kan man kalde Sielen 
audet end en Gud, som opholder sig i det menneskelige Legeme; 
Og saadan en Sicl kan den Frigivne og Trællen ligesaavel have, 
som den romerske Ridder (rr)* I samme Henseende, fordi de an- 
y) Epist, 107. 
a) E^ist, 31. 
