^3 
om sig selv. Havde en Keiser optaget dig i sin Familie , stå 
skulde ingen kunne udsraae din stalte Minej og, naar du veed, 
ar du er Guds Son , skulde du ikke være stolt (s) ? I hvilken 
Bemærkelse Epictet tager det Udtryk Guds Son, det see vi af et 
•andet Srcd, hvor han siger: din egen Broder kan du ikke for- 
drage, ikke barn ^ som nedstammer fra Gud selv, hans Son, 
som haver sin Oprindelse af den samme Sæd ? af den samme 
himmelske Slægt (t). Den Broder, han her taler om, er, som 
man seer af det foregaaende, ikke en kiodelig Broder, men ea 
Træk Han vil, at Herren skal betragte sin Træl som sin egen 
Broder, fordi de begge nedstamme fra Gud, begge ere hans Son- 
ner. Efter Stoikernes Lære vare Menneskesielene Dele af Gud 
og en Udflydelse af Gud. I den Henseende sagde de, at Men- 
neskerne nedstammede fra Gud, og vare saaledes Guds Born og 
Sonner. Men, er det den Bemærkelse, i hvilken Ordet bruges 
i Biblen og de Christnes Skrifter, hvor de kaldes Guds Born og Sonner, 
som ved Religionens Kraft ere blevne forbedrede og Gud velbeha- 
gefigc? Hvo seer ikke, at, skiondt Lyden er den samme. Menin- 
gen dog er gandske forskiellig, og Grunden $11 dette Udtryk for- 
skieilig. 
Seneca kalder Gud vor Fader. Betænk siger han, hvor 
store Ting vor Fader har skienket os og Epictet kalder Gud 
den sande Fader (jf); men? af den samme Aarsag, af hvilkea 
s) Dissert^ Uh, i. aif, 3. 
r) Dissert, Uh i cap, I3» 
n) De henef^ Uh, 2. caf^ 2g» ^ 
x) Dissertnt, Uh, i. ea^, 6» 40. 
