22 
Dog, j^g Vil ril?tii2 , der er mueligr, at de have læst 
dciu; skiondc d^: ikke er mig meget sandsynligt: men, hvorle- 
des bevises der^ ar de virkelig have giorr der? For at godtgiore 
cerrc; haver dea lærde, men lider skarpsindige Brucker anfort 
adskillige Uirryk i de nyere Sccikeres Skrifter, som findes i der 
nve Testament: hvoraf han gidr den Slutning, at de iifeiibar- 
lig maae hav-e læst det nye Tesrantent (^Disssrt: de Stoicis subdo' 
lis Chr'istianorum rm'itatorihu'^. Mig synes snarere at kunne deraf 
giorc den Slutning j at Brucker ikke med Dømmekraft haver- læst 
Sroikernes Skrifter, end den, ar Sroikerne have læst de Christ- 
ne?. For ar be\i5e derre; vil jeg anfcre de betydehgste Udtryk. 
p:i hviike Brucker ag andre beraabe sig, vise^ hvor lide: de 
hev:se» 
Antor.h: kalder, ligesom Skriften, den vise og dydige Mand 
en Guds Præst og Tiener [p]\ men Soctraici, som levede for Chri- 
sti Tid, haver hgeledes, efter ScKecas Vidneshyrd, kaldet Dy- 
dens Tilhængere saaledes : Ærer. siger han, Dyden som en Gud, 
og dens Eekiendere som dens Præster {q). 
E-ictct kalder H-^cuUs Guds Son (r), men han kalder alle 
Mennesker saaledes: den, siger han, som med sin hele Siel kan 
bifalde den Grundsætning, at vi i cn fortrinlig: Forstand ere 
Guds Born, skal, mener jeg, ikke tænke foragteligt og uværdigt 
p) Amowiu 3. 5 4. 
<j) S^neca de vitJ beatå Uh, c^p, 26, 
r) Fpictai Diuert, lib. 3 c.t?. z6. ^ 3 1, 
