^9 
v.ære evig, at den var udtidelig, og ikke kunde forældes (5). 
Derimod troede andre, at Verden skulde forgaae ved lid; og, at 
•dem meende nogle -at den hele Verden skulde forbrændes; 
andre, at ikkun en Deel af den, og at, en Deel efter den an 
den skulde forbrændes, og at en Verden skulde fodes af den an- 
dens Undergang '(t'). Saaledes vare de og forskielligc i deres 
Meninger om Sielens Tiisrand efter Legemets Dod^ Omtalre Pa- 
imiiiis negtede gandske et Liv efter dette {d). De fleste^ biandt 
•4ivilke Sen.eca^ vare uvisse om Sielens Udodelighed, men neg- 
tede den ikke; nogle, som paastode dens Udodelighed, troede 
at de Vises Siele allene blive ved, af hvilken Mening Chrynppu,i 
var* Cleanthes derimod troede , at alle Siele skulle blive ved 
efter Legemets Dod (/). Saa forskieUige vare Stoikerne i deres 
Meninger om Sielens Udodelighed, skiondt deres Formand Zeno 
skal have lært, at alle Siele, gode og onde, vare udodeHge (/}« 
I ^en praktiske Philosophie vare Stoikernes Meninger Iige-= 
saa forskielHge. Ikkun et Par Exempler^ Chrysippus lærde, 
tit Dyden kunde tahes; Cleanthes derimod paastod, at den ikke 
kunde tabes. Zeno og Chnjsippus meende, at Djden var nok 
til et lyksaligt Liv. Posidonius og Panæthis vare af den mod- 
b) Stohai Eclogce pfiysicæ -cnp, 24 Diogenes Laevtius HL 7, Segm^ 142 E^L 
phanms adversus hæreses, Uh^ 3* Tom^ 2 png^ lop®^ 
c) Origims P/iilosophumenn cnp, 21, png^ 14^, seq.^ 
d) Cfc» Tusctil, Quast Uh, i $ect^ 79, 
Dio genes Laertius lik 7 Segm^ l$6. 1^7. 
f) Lactantius de vita henta Uh, 7 cnp, 7, 
C 2 
