13 
I die Forretninger og i det daglige Liv var Tetens god- 
modig, from og blid. Aldrig var han opblæst af sine mange og 
dybe Kundskaber. Han agtede ethvert Talents hvor han fandt 
det^ og saadant, sorø han fandt det; han vidste at Newtoner, 
Eiiiere, - D'alemberter, de !a Granger, de la Placer og flere saa« 
danne store Mænd ssare sielden fddes. Han var overtydet om, 
at mindre Bidrag til Videnskabernes Fremme og nyttige Kund- 
skabers Udbredelse j vare nyttige og agtværdige. Han var ei 
en af disse egoistiske Lærde, hvilke opblæste af deres egne en- 
ten indbildte elier virkelige Indsigter^ ringeagte alle andre og 
ei vilde tillade, at andre maae besidde Kundskaber i deres Fag. 
Han var ei den, som ved Særsind og Tverhed giorde Livet suurt 
og uangenemt for sig selv og andre? som modte ham paa samme 
Bane, 
Som Medlem og Formand i den Mathematiske og Phiioso« 
pbiske Classe) har han givet dette Selskab mange og idelige Prover 
paa sin Flid og sine dybe Indsigter, deels ved oplæste Afhandlin- 
ger^ deels ved Udsættelsen og Bedomnielsen af Priis- Opgaver. 
De indkomne 19 Priis -Afhandlinger for Aaret i8c<5 om co 
forbedret Theorie om Kræfternes Parallelogram, beskæftigede ham 
og den mathematiske Classe i næsren 7'Maaneder. Allerede an- 
grebet af den Sygdom som lagde ham i Graven j» kunde han ei 
mode i den Classens Forsamling, hvor den endelige Tildommelse 
skulde foretageSo Med Anstrængelse endog af sine sidste Kræf- 
ter, meddcelte han Classen sin skrivtlige Betænkning om disse 
mange og vidtløftige Afhandlinger, af hvilke den som var for- 
