115 
at forkkre <lem paa en med vor ErrarenKed overenstemmende 
Maadc. - Endog de syv Romerske Konger har Kritikken blandt 
andet af samme Aarsag villet ansee for fabelagtige. Det var dogt 
inden man fælder saadan Dom, vel forst at afgiore, om dce 
her anforte ei skulde forriene at tages i ringeste Betragtniog. At 
tvivle og giette passer sig i saadanne Ting overak bedre til vof 
Uvidenhed end at paastaae og forkaste* 
Men jeg bygger min Sætning ei paa nogen Hypothese* De 
Grunde, der især bevæge mig til at antage den, ere egentlig 
ei historiske^ men physiske eller phiJosophiske. Jeg gaaer nem- 
lig ud fra en almindelig Erfaring, hvora£ man lærer, at al Slags 
Luxus svækker Legemets Kræfter^ og at saadan Svsekkelse for- 
plantes lil Efterkommerne. Ved Luxus vil jeg have forsraaet ei 
allene de mange sandseligc Nydelser, som Mennesket i den 
^mple Natiirstand, der er indskrænket til nodvendige Ting^ 
ikk« kiender; men endog de hoiere Foriioielser, som Kunster 
og Videnskaber allene kan forskaffe^ men uden IndbiJdoingskraf- 
t«ns, Fostandens og Fornuftens Anstrængclse cl ere muelige at 
erholde. Mennesket er sammensat af tvende meget uligeartede 
Dele, <3er physisk betragtede ere en grovere og en finere Organis- 
ke. Hiin er Gienstanden for Anatomens og Physiologens Under- 
søgelser; denne for en hoiere Naturforskning, der, naar Erfa- 
•arenheds Traad slipper, ved Principer, Slutninger og Analogier 
soger at forlænge den« I metaphysisk Forstand ere derimod 
jegge kun Kræfter ^ som ei kunde være forskiellige, dersom de 
^ tillige vare paa en vis Maade modsatte elkr stridig«. Skidndt 
lerfor ingen af dem kan undvære den anden; saa er Harmonien 
F a 
