117 
kc nye Tilboieligheder, eller forstærke dem; dernæst fordi Lyst 
til at nyde og erhverve især opinuntrer til Sinds Anstrængelse. 
Alligevel ere disse Ting just ci uadskillelige. Nederlænderne 
have længe bevaret deres Roes som et tarveligt Folk, endskiondc 
de da i Kukur ei srode tilbage for noget andet. Det samme kaa 
siges om Sveitserne. I det protestantiske Tyskland, i Saxen, 
kan Overdaadighed ikke siges at være steget til nogen for- 
dærvelig Hoide. Men desuagtet har den hoiere Aands Uddannelse 
overalt de samme physiske Folger. For at udholde det Arbei- 
de, som dertil udfordres, ere nemlig pirrende eller exciterende 
Midler, som man, jeg veed ikke hvor rigtig, har kaldt styr- 
kende, nodvendige. De grove Meelspiser og det usmagende 
Vand, hvori Arbeidsmanden indtil en hoi Alderdom, trods 
Uveir, Kulde og en i usle Værelser fordærvet Luft, finder 
baade sund og tilstrækkelig Næring, vilde Statsmanden eller Tæn« 
keren ikke kunne noies med. Uagtet al Tarvelighed finde Grif- 
fejifetder Og Newioner Viin og Kiodspiser dog omsider uundværlige« 
Stærke og forlige Legemer ere sielden Geniets Boeliger. Tager det 
end dermed til Takke ; saa boie disse sig dog omsider under 
dets Vægt, eller smelte og hentæres af dets Ild. Hvad der tiener 
til at underholde denne er ei en Olie, men et Slags Spiritus, 
som ved sin Styrke oploser det Kar, hvori den indsluttes. Af 
saadan Beskaffenhed ere alle kraftige Spiser og Drikke. Livets 
Lue blusser hoit ved saadan Næring, men slukkes desto snarere« 
Jo tidligere Træet bringes til at bære Frugt, jo fuldkomnerc den 
cr, desto for holder det op , at voxe, og opnaaer aldrig samme 
Færdighed eller Hoide, som de vilde. I det Mennesket derfor 
paa den ene Side gaaer frem, gaaer det paa den anden måvm- 
