ii9 ' 
Men Svaret derpaa ligger, som jeg troer, ei alkne i den speca- 
ktive Philosopbies Principer, men selv i Naturen og i Arternes 
jnaaskee af bloc Erfarenhed bevislige Overgang til andre, S. Tr&^ 
viranus s Biologie 3 DeeL 
Hvad Fremgang vore Efterkom mei-e i Dyd og Viisdom kan 
giore er umiieligt at bestem me. Erfarenhed og Fornuft stemme 
dog deri overens, at en haiere og mere udbredt Kultur er den 
eneste Vei til starre Fuldkommenhed, Men Cultur gior altid 
Anstrængelse i Barndommen og den tidlige Ungdora selv nodven« 
dig, som tilligemed åz vækkende Potenzer eller styrkende Mid- 
ler, hvormed det bliver mueligt at udholde den , efterhaanden ned- 
bryder den svage Væv af Muskler og Nerver, hvoraf vort Lege« 
me bestaaer. En Macrobiotik eller Videnskab at forlænge det 
menneskelige Liv maatte derfor efter mine Tanker lære, hvor- 
ledes de gyldne Tider bedst kan bringes tilbage , hvori Kunster 
og Videnskaber enten kan undværes eller blive forvandlede til Le« 
ge, der blot give Siel og Legeme den mest fornbdne Bevægelse« 
Pars in grammets exertet membra palastris^ contendunt ludo et 
fulva luctantiir arena: pars pedibus plaiidunt choreas et carmina 
dunnt^ Firgil. Her er hverken Skoler eller Verksteder : de 
Lærde speculere, de ovrige arbcide ikke; men alting bliver der* 
for ogsaa evindelig det samme. Uden saadant Elysium er den 
Lyksalighed ikke muelig, om hvilken Philosopher og Digtere 
have dromt: ja var den end muelig at naae^ saa kunde Menne« 
sket formedelst Fuldkommenheds Drivten dog derved ikke blive 
staaende. Kultur og Videnskaber have ei, som mechaniske Kun- 
ster? €t vist Verk; man kaa fuldende; men et uendelige Ideal 
