I20 
for 6ie. Hine kan derfor aldrig . ophore , og, ligesom disse? ] 
lægge deres Verktoi ned. Ei engang er den jLolgende Mole rin- 
gere end i Begyndelsen. Andre Arbeidcr kin efrerhaanden blive i 
lettere deels ved nje opfundne Redskaber , deels ved Oveise. ; 
Eftertanken derimod , om den end befordres ved Lærdom eller ; 
for erhvervede Kunskaber, udmatter alligevel ikke mindre. Var \ 
det end mueligt ved nogen Merhode, som den LuUistiske Kunst, 
at giore Opfindelser lettere, hvem seer dog ikke, at, endskiondf | 
fitian paa en banet Vei kommer snarere frem, saa bliver man dog ^ 
ligesaa hastig tret, fordi man da lober raskere, især naar Maa» [ 
let er uendelig langt borte. Saaledes vil da den voxende Kukur j 
bestandig svække Legemets Kræfter, og de Midler, hvormed i 
man kunde styrke dem, vil, som jeg strax skal vise, igien være ; 
hiin Fuldkommenhed til Hinder. Man har nemlig ved Leeems : 
Ovelser og en haardere Diæt villet forebygge dette Onde. Naar ■ 
et Folk forst begynder at sætte Friis paa Sindets hoiere Fortrin; i 
gaae hine gemeenlig mere og mere af Brug, indtil en sorgelig • 
Erfarenhed igien gior opmærksom paa deres Nytte. Grækerne j 
aliene vare kloge nok til endog under de ivrigste Bestræbelser for j 
Philosophie og spekulative Videnskaber ei at sætte dem tilside, ; 
iTien lade alle Slags Ovelser holde Skridt med hverandre. Paa j 
deres offentlige Lege spillede begge en fast lige betydelig Rolle, :| 
ja Apollos Laurbærkrands hævede sig endog altid over den kry- j 
bcnde Vedbende. Hos Romerne derimod blev Marspladseni 
ofte forladt af den Ungdom, der besogre Rhetorernes og Philo-' ' 
phernes Skoler. Omsider mærkede man hvad deraf fulgte. Dig« I 
tere, som Horaz, ivre selv mod denne Forsommelse, Vi 
imærkc det ligeledes i vore Dngc. Men om man end ikke driver 
i 
