Sagen til Udsvævelse j som Romerne i de senere Tider under 
Keisernc giorde, og glemmer Hensigten hvortil disse Ovelser erc 
nyttige; saa maae man dog ikke vente, at vi derved enten ere 
istand til at give vore Legemer den Ungdoms Kraft igien, som 
de besad i vore Forfædres Bage, elier, ^om j.iogle maaskc kunde 
troe, at bringe dem endnu videre. Sygdommenes Aarsager, de 
svækkende Potenzers Kraft voxe altid stærkere end Kundskaben 
om Lægemidlerne og en vigzig Anvendelse af samme. Hverken 
Medicin eller Gymnastik gidr saa liurtig en Fremgang som det On- 
de, paa hvilket man vil raade Bod. Men sæt den endog var me* 
^get hurtigere, saa ere <ie Midler, man maae bruge, dog saaledes 
bcskaffne, ar den anenneskelige Aand dermed nodvendig maarte 
standses i sin hsiere Flugt. Alt hvad man for at opnaae hiint 
Oiemed kan gidre er at binde Blylodder paa vore Vinger, eller 
med den gamle Forlighed og Styrke at give os ei Gesnerske Hyr- 
ders Uskyld, men den gamle arcadiske Raaehed i Sæder og Begre- 
ber igien, som vi ei uden store, men nodvendige, OpøfFrelser 
have sogt at aflægge* 
Foruden den anforte nodvendige Aarsag til Legemets Afta- 
gelse gives der mange, som vel synes blot tilfældige, men hvis 
Indflydelse det dog er umueligt aldeles at forekomme. Hiin er 
nodvendig, fordi den har sin Grund i Menneskets Perfectibiiitet 
og hoieste Bestemmelse selv, ligesaavel som Væxtens Standsning 
og Legemets Aftagelse hos enlige Personer: disse ere virkelig 
ligeledes nodvendige, fordi Mennesket er indskrænket, sandse- 
ligt og vort Indvortes afhængigt ^f saa mange udvortes Ting? 
som 4eels af os selv drages ind i vor Virkekreds ^ deels trække 
Sd, Skr, V Dz^U 1 Hafte, I807 . Q 
