øs md i deres mod vor Villie. Saadanne Aarsager ere i) Ulm- 
melegnen. Skiondr Mennesket frem for alle andre Dyr er skik- 
ket til iit leve under de meese forskielHge; saa ere dog ei alle 
lige beqven^me enren for Siel eller Legeme, ja ei engang i en- 
hver Alder, paa ethvert Trin af dets stigende Kultur. Var et 
jordisk Paradis j ligesom et vel forvaret Værelse, og Palmentræ- 
ernes Frugter:, som Moderens Melk, nodvendige i Menneske- 
slægtens Barndoms Tid ; saa viide den være bleven forkielet , 
dersom den stedse der havde maattet boe. I almindelighed synes 
en haardcre Himmelegn, en ei alt for gavmild Jordbund, der 
vel tvinger Mennesket til Arbeide, men hverken viser sig utak- 
2iemlig mod vore Bestræbelser, ei heller ved hyppige Odelæggelser 
lilintetgior vort Haab , i alle Henseender, ligesom alvorlige 
Forældre j srrænge men retfærdige Regentere, at give den gun- 
stigste Leiiighed til vor Fuldkommengidrelse. Man vil uden 
Tvivl paa Kloden kunne betegne en vis Linie eller et Belte, hvor 
Mennesker synes bedst at trives, og paa begge Sider deraf igien 
aftage, i lige Afstand ungefær fra Jævndogns Linien og Poler- 
iie. 2) En anden Aarsag til Udartning er Mangel eller upassende 
Ncpringsmidler, Naturen er fornoiet med lidet, ja kan endog finde 
Næring i saadanne Ting, som dertil ei egentligere skikkede. Men 
hverken give alle Fodemidler lige megen Styrke, ei heller kan Livet 
ved alle de Slags, der opholde det for en kort Tid, i Længden be- 
staae. Saaledes er det blandt andre med en Jordart beskaffen, 
hvortil Indbyggerne i Nye Kaledonien og nogle Siberiskc Folk i 
Hungers Nod tage deres Tilflugt. Jeg erindrer ved denne Leiiig- 
hed tillige med Smerte mine Landsmænds Birkebrod. Paa en 
maver Grund bhve V^externe til Kroblinge, pai en alt for fecd 
