141 
derfor ikke forlorne. De vil engang blive fundne blandt Ruiner- 
ne, ligesom fordum Roms og Grækerlands, Som en Gnisr, der 
længe har ligget under Asken, vil vore Navne, Erindringen af 
vor forbigangne Storhed igien antænde Geniets Lue hos en anden 
Slægt, og dets Lys udbrede sig endnu videre end nogensinde. 
Disse Betraktninger ere traurige, men ei afskrækkende. Bag 
Ddd og Odelæggelse see vi dog et Skimt af Haab , der uagtet 
dets Svaghed ingenlunde bedrager. De have desuden den, for* 
nemmelig i vore Dage, ei ubetydelige Nytte, at Patrioten og 
Kosmopoliten deraf kan lære med et Slags Langsomhed at ile. 
Grunden til de voldsomme Rystninger, der nyelig have truet store 
Stater med Undergang, ligger for en stor Deel i denne Skynden, 
der er saa stridende mod Naturens egen Plan. Maae man end 
tilstaae, at Rovbegierlighed og Herskesyge deri have spillet de 
storste Roller; saa b©r man dog tillige betænke, at det aldrig 
havde kunnet lykkes dem, dersom de ei havde skiult sig under 
■Masken af Kierlighed til det almindeligste Bedste, og til den En- 
de benyttet sig af de glimrende Forestillinger om Oplysning, Fri- 
hed, Lighed, Lyksalighed over den hele Jord, hvormed Tids- 
alderens Tænkemaade af Philosopher og Digtere allerede var stemt 
til et for listige Hoveder saa beleiligt Sværmerie. 
Alt hvad jeg om denne Materie har foredraget forer, om 
jeg iVke tager Feil, til di.^se tre Hovedsætninger: 1. M^mneskets 
Perfectibilitet stfækker sig hvad Stelen anrraaer ms^et videre end 
hvad Leqemet. Berrys synes at staae i omvevdt Forhold til hvermidre. 
Vor svage Hytte den forfalder, naar vi sværme, og synker 
stedse meer, jo mere vi loftes op. Tullin, 
