^57 
periheliske Distanse fra Solen j hvis Baners Tnclination j hvis 
Knudes og Perihelies Længde er den samme, er det rimeligt, at 
disse tvende Cometer ere en og den samme , og ar man derved 
har fundet dens periodiske Omlob omkring Solen. Der af slut-- 
ter man, naar den tredie Gang kan venres igien ; naar dette ved 
Erfaring bekræftes^ saa er man forst vis,paa, at dens Omlob 
om Solen er noiagtigen besremt, og ar man med Vished kan bereg- 
ne) naar den igien skal lade sig see. 
Disse Elementer befandtes at være de samme ved Cometen 
153'!, 1607, og 1682, og man seer, at dens periodiske Gang 
om Solen er 75 a 77 Aar, og at den kunde ventes igien 1758 
eller 1759; dens mindste Frastand fra Solen var halvdelen af 
Jordens Frastand fra Solen, og i sit Apheiium var den 35! Gang 
længere borte end Jorden er fra Solene 
Oatraiif (^) har beregner ar denne Comets sidste Omlob 
omkring Solen 1682 - 1759 maatte være 611 Dage længere end 
Omlobct 1607- 1 68 2 » fordi Cometen, da den 1682 gik os af 
Sigte, er gaaet meget nær forbie Jupiter og Saturn, hvilke ved 
deres tiltrækkende Kraft have holdt den tilbage og forsinket dens 
Gang. Af Attractions Theorien ved det beromte Probleme om 
trende Legemers giensidige Virkning, og ved den hoiere Analyse 
beregnede han, at den forst burde komme i sit Perihelium den 
21 April 1759. Den kom der virkeligen den 13 Marts. Dette 
er et nyt Erfarings -Bevis paa den Newtonianske Theories Rigtig- 
hed og en Triumph for den menneskelige Forstand og Skarpsin- 
g) Thorh du mouvmmt des Comctes ^ag 7^^-157. 
