2 29 
selv bevidste , eller derom have giorr sig nogcc tydeligr Begreb. 
Sporger maa efter disse Ideers Gienstandej saa synes der ei heller 
urimeligt, at de kan ligge baade i os selv og den hele udvor- 
tes Natur, ligesom^ under en Taage elier et blindende Skin, begrav- 
ne, og at der til ikke blot at ahne dem, som de fleste giorer 
men til tydelig at blive dem vaer udfordres et skarpere Syn, som^ 
enten det er givet af Naturen eller erhvervet ved egen Flid> 
dog kun findes hos nogle faa. 
Men om endog denne Theorie, saavidt den strækker sig, 
er rigtig, kunde den dog ei maaskee være alt for indskrænket 
og falsk, ifald den derhos er udelukkende? Gives der ei tillige 
saavel Ideer som Begreber om enslige Ting, elier ere de om Ar- 
ter og Slægter alene muelige? Dette Sporgsraaal er fornemmelig, 
naar det anvendes paa Mennesker , overmaade vigtigt. Det vil 
nemhg sige saa meget: Har ethvert Menneske, ligesaavel som 
Arten selv, en vis Grundform eller væsentlig Character, der 
under alle Livets Omstændigheder bliver den samme? Er Indivi- 
dualiteten noget andet end et Spil af vexlende Skikkelser eller nye 
Bestemmelser, hvori intet er uforgængeligt, undtagen hvad enhver har 
tilfælleds med alle andre , det er med den almindelige Menneske- 
natur? eller ere disse Forandringer kun successive Udviklinger 
af en Kierne, der, hvad enten den forst begynder at groe eller 
.allerede er bleven til et frugtbringende Træe , eller efter flere For- 
vandlinger er bleven endog sig selv ukiendelig, dog stedse beholder 
de oprindelige Grundtræk tilbage? Er endelig Maalet, hvortil 
enhver endog ubevidst sigter , det Monster , hvorefter han maae 
dannes, i Sandhed en uendelig Idee, som uagtet al Mangfoldighed, 
