^30 
j-.i, tilsyneladende Strid har indvortes Enhed og urokkelig Fasthed 
i sig -selv? Det er klart, at kun i dett« Tilfælde har ethvert 
Individ et ubes'kriveligt Værd, i det andet derimod Arten aliene. 
At denne Forskiel paa Meninger nodvcndig -maae have særdeles 
vigtige practiske Fdlger, er næsten overrlddigt at erindre. 
Efter den almindelige Metaphysiks Fremstilling bestaaer 
Enslighedens Kiendimærke i en fuldkommen Bestemthed saavei i 
rienseende til enhver Beskaffenhed, man kan tillægge Tingene, 
som i Henseende til Tid og Sted. Da nu begge idelig forandres, 
saa synes deraf at fdlge, at hos enslige Væsener, som saadannc er in- 
tet uforanderligt. Men dette Kiendemærke er ogsa.a blot logisk, 
og vil ei sige andet end at man, for at skille saadanne Ting fra 
andre af samme Art, ei har andet Middel end Beskrivelser, for- 
di deres logiske Væsen selv, som Definitioner kan bestemme, end 
sige deres metaphysiske og reale, cr os aldeles ubckiendt, da vi dog 
hvad almindelige Begreber angaaer i det mindste kiende det forstc 
Skolastikerne komme Høvedsagen meget nærmere, og deres 
Disp)^er om enslige Tings Identitet ligger i Materiens eller For- 
mens Bestandighed, robe baade Skarpsind og Indsigt, Den forscc 
er fælles for mange: skulde Sroffens Eenhed være nok og For- 
men ei tages i nogen Betragtning; saa kunde »Begrebet, hvis 
Væsen er Formen, umuelig blive det 5amme. Thi af samme Stykke 
Træe kan hugges en Klods, og Billedet af en Gud: Formen 
cr derimod i det Hele foranderlig, med mindre der gives 
visse Love, som bestemme den for ethvert Individ og ind- 
skrænke dens Foranderhghed til saadanne Grændser, at den 
indvorte« dannende Kraft efter de Ensliges besynderlige Natur eller 
