23« 
Bevægelser, en Vægt der nedtrykker os til Jorden^ eller et 
Fængsel, giennem hvis rykke Mare Lysets Gienskin fra den aabne 
Naiur ci kan indtrænge. Vel have vi ikke Lov til at brække ud, 
vi maae blive indtil vi enten blive frikiendte eller afloste: men 
hvor meget mere velgiorende er dog ei Under denne Forudsætning 
Grusomheds og Blodgierrigheds Stemme, som, i det den forer Tu- 
sende til Slagterbænken, tillige aabner dem den sande Frieheds 
Porte end Mildheds og Menneskeligheds, der ved at raabe Til- 
givelse egentlig fængsler Synderen paa nye ^ Kunde man vel 
onske, at denne Theorie vandt almrndeligt Bifald, og at Re- 
genter og Lovgivere derover maatte troe sig berettigede til at be- 
handle Mennesker som blotte Midler, bruge dem som Materialier 
til et eller andet Pragtverk, som de agtede at opfore? Er ei 
Begrebet om Ret og Uret aldeles grundet paa Personlighed, d. 
Individualitet? Ophæv denne, sæt at denne kunde forstaaes uden 
noget Selvstændigt og Bestandigt, at Personer kun Vare flygtige 
Skygger, der komme og forgaae, hvorledes kunde nogen Rettig- 
hed da tilkomme dem^ som jo i næste Oieblik maatte være for- 
loren? hvorledes kunde man straffe eller beldnne dem, hvis de 
selv forsvandt tilligemed den Handling, man tilregnede dem? 
Alle naturlige saavelsom borgerlige Love forudsætte noget Bestan^ 
digt hos Personer: de vilde være ubillige og ufornuftige, der- 
som Forholdet mellem Ensligc ci var ligesaa varigt som bestemt. 
Sporger man i denne Sag alene Erfarenhed tilraads, fnaer 
man, som i de fleste Tilfælde, hvor det kommer an paa alminde- 
lig Gyldighed, ct gandske tvetydigt Svar. I den hele uorga- 
niske Natur findes intet af de der saakaldte enslige Væsener, der 
