^3$ 
Selvbevisthed er åen fornemste Yttring af Individualitet* 
det hoieste jos bekiesdre Trin , som noget endeligt Væsen har be- 
steget. Jo klarere ©g tydeligere vi adskille os fra andre, kiende 
hvad der udmærker os fi'.a dein, .desto fuldkomnere ere vi. Ai 
Philosopbie bestaaer i Ktandskab om os selv, ei efter den fælleds 
Menneskenatur -allene, inen især den individuelle. Frugten af 
Lærdom og Eitertanke er farnemmelig en Art af Besindelse. Al 
Udvikling ©g Oplosning af Begrel^er^ al SammensÆ-tning -©g For* 
bindclse af de samme tiener kun til at giore Bevidstheden gandske 
klar, sætte os istand til at giore os fuidk=ømmen Rede for os 
selv. Samvittighed eg Sædelighed i)eroe ei heller paa noget andet. 
At handle ei af Drivt^ men af Frincipler, er det ei at handle med 
tydelig Bevidsthed af samme? Thi ogsaa hos dem, der bestem- 
mes af Folelser., ere Grundsætninger virksomnic^ skiondt efter 
dunkle og utydelige Forefftillingen V©rt Væsens hele Fortræffe- 
lighed bestaaer altsaa i Individualitet, Formaalet for al Stræben 
er at apnaae samme i den allerhaieste Xirad: den €r folgelig far 
det forste lovlig,, det er hverken nødvendigt , nyttigt eller mue- 
ligt at undertrykke den: dernæst er den det Monster-, hvoref- 
ter enhver maae danne sig, den Idee , man stedse bor soge at 
komme nærmere; hvoraf flyder, at Ideer kan være individuellej 
øg at deres Gienstande, Mgcsaavel sorø Arterne, ere evige, 
uendelige og uforanderlige. 
Man kan etidog opkaste det Sporgsmaal, om der vel gives 
imdre Ideer af virkelige Ting end de anforte, og pm den al- 
mindelige Mening, at disse enten nodvcndig maae være almin- 
delige Begreber, eller i det mindste ligesaavel kan have Arter 
G g 2 . 
