som vi troede ei vilkaarlig, men efter deris egen Anvnsmrrg as 
have bestemt. For det andet naar end ikke den længste Tid selv 
synes at kunne forrykke dem, saa er det alligevel tvivlsomt, 
om denne Bestandighed er absolut ag væsentlig, eller blot relativ, 
da vi nodes til at ansec for urokkeligt hvåd nogle faa Aartusender, 
til hvilke vor Erfarenhed, naar den kommer ril det hoieste, 
dog maae indskrænke sig, har lader staae. Vi finde for det 
trcdie dog ligesaavel Afarter, f. Ex. Negre eller blandt Hundene 
Mopsc og Mynner, som egentlige Arter, der uagtet de formo- 
dentlig ved tilfældige Omstændigheder ere blevne saa afvigende, 
tilsidst have antaget en uudslettelig Charakter. Hvorledes vil man 
nu vel godtgiore,; at det ^samme om de sidste ei ligeledes kan 
gielde? 
Det er endelig ei saa vanskeligt at begribe, hvorledes Ar- 
ter formedelst den almindelige Tiltræknings og Affinitets Love> 
der i Plante- og Dyreriget faaer adskillige nye Bestemmelser og 
en hoiere Betydning, kan være blevne til, om endog fra Begyn- 
delsen lutter Individuer i mange, skiondt ei endnu saa tydelig be- 
stemte Gradationer og Former af samme Kraft have været frem- 
bragte. Thi da Lige overalt soge Lige, da Forbindelser, Sel- 
skaber, Avledrivten, og Drivten til Efterligne Ise stedse maae 
bringe flere hverandre endnu nærmere end de alt af Naturen ere; 
saa maae alle Enslige derover omsider have dannet Grupper eller 
Hobe, der vel paa Grændserne kan staae i er dobbelt og tvety- 
digt Forvantskab, nemlig baade til dem, der ere inden og dem, 
der ere uden for samme, men hvoraf dog den storste Mængde 
kicndclig nok maae være adskilt fra dem, der hore til de om- 
