24^ 
«re, som Jeg tilforn har viist, ci Arter og Slægter som Gkiv 
stande for de almindelige Begreber, i det mindstes ei dein allenc^ 
jnen Individuer. At Artetties Bestandighed altid har ligesom hort 
-til de almindelige Troesartikle, det har dog vel føraden Erfaren- 
hed ogsaa i Naturlovenes Uforanderlighed hav- c en boiere theor etisk 
Grunde nd&n hvilken en airid ufuldstændig Induction dog ingen 
VJshcd ku-nde give. Denne Grund overfore vi nu med Plette 
fra Arterne til Individiiernc, Thi endskioKdt Erfarenhed er saa 
langt fra her -at stadfa?ste den., at de Ensliges Undergang meget 
mere hvert Oiebiik synes at vidne derimod; saa reiser sig dette 
Skin dog virkeilg kun af Misforstaaelse.; hvilket tydelig kiendes, 
naar vi hlive Principet tro^. Det er heviist, at ethvei^t Individ 
har en <jr und form , hvis Hovedlinier undei- alle dets afvexlende 
Tilstande.? hvis vart Blæ^k var dybt nøk, vilde befindes uudslet- 
telige, pisss er.e nemlig kun synlige i den foranderUge Stof, 
som beklædi^r og tillige fordunkler dem, ligesøm de Træk, der 
skrives med det sympathetiske BUk nogenledes blive læselige, , 
naar en a-nden Materie faaer givet dem Farve; men ere de vel 
mindre virkelige, fordi de af sig selv ei fride i Oinene, eller fordi 
det ei kan skes uden at Formen derved lider nogen Forandring? 
De fleste .Nattirkyndige have lignet den organiske Stof, hvor- 
af Dyr og Planter i Moders Liv blive diinnede-, ved en KiinCj 
I. eller tillagt 'den et Slags Præforniation, d. e. en indvortes Beqveni 
V-i^ Sel. Skr. y Did, I Hrtfte 1807. I 1 
