251 
vis Bestemmelse i den dannende Kiwhy der er forskielllg i ethvert 
Jnxlivid : Ditte troer jeg enhver Naturforskeri hvad enten hm 
-med Bonnet antager Evolutions -Systemet, eller med de fleste 
-nyere ct Slags Epigenesis^ ijieget vel kan indromme. I ovrigt 
vilde det fore mig for vidt, hvis jeg her omstændeligere skulde 
■vise hvorledes jeg forestiller mig denne Sag. Stoikernes ratrones 
-Semmaler vare ligeledes kun Ævner og Anlæg til visse Former, 
ingenlunde disse Former selv i det Smaae. 
Fra den Standpunkt, paa hvilken vi ved disse Undersogel- 
5cr ere komne, kan hvert Menneske betragtes som en af de 
mange muelige Former, hvilke deres fælles Natur eller Begreb 
kan modtage. Personer ere folgelig for det forste ei ubetydelige 
Smaadele af et Heelt, men enhver er dette Hele selv under sin 
særegne Form. Man bor dernæst ei ansee Individuerne for mange 
mere eller mindre fuldkomne Aftryk af samme Original, hvoraf 
erhvert maatte være saa meget mindre værd som Mængden er 
storre. Thi, naar åf saadan Mængde kun en eneste Copie blev 
tilbage, er der i en vis Henseende ved de ovriges Undergang 
kun lidet tabt. Men udgiore derimod Individuer ikke blot et 
Tal, hvori alle JEnheder ere lige j saa kan deres Vedligeholdelse, 
hvad deres væsentlige Form angaaer, ei v«re mindre vigrig end 
Arternes og Slægternes. Vi maae folgelig formode, at intet In- 
diivid virkelig forgaaer, men at Ddden i Gierningen kun er én 
Forvandling eller Forberedelse dertil; hvis Begyndelse og Frem- 
I i 2 
