«52 
gafig det dog ligesaa ildt cr os tilladt at forfiolgc med vore Iagt- 
tagelser, som hvad der for Undfange] sen med Kimen foregaaer. 
Betragter man Niimren kun som en Samling af Kunststykker 
-opstillede til Beskuelse, fordrer dog Fuldstændighed, at intet 
maae mangle. Da Naturen aldrig tillader sig noget Spring, men 
Rekkcn af dens Producter overalt mnae være uafiDrudt; saa kan 
ligesaa lidt noget Individ , som nogen Slsegt, Art eller Afart 
være bort^. Men Naruren er noget mere end blot et saadaat 
Galerie: den cr et fuldkorament organisk Heelt, for hvilket enhver 
af de selvstændige Dele, der udgiore det, have samme NodvcH* 
dighed eller Vigtighed, som det Hele selv eller alle ovrige for 
denne. Endog den mindstes Tah kan ei erstattes ved. nogen an- 
den , fordi netop dennes bestemte Form aliene passer ind i det 
Sted, hvor den staaer- Man kan herved hverken sammenligne 
Menneskers ufuldkomne Verker eller engang Naturens egne, saa- 
ledes som de i Tiden eller for Oieblikkct i Erfarenhed fremstille 
sig. I begge hænder det vel, at en Deel uden synderligt Tal> 
kan ombyttes jncd en anden, ja, at Verket derved endog kaa 
blive forbedret; men Ideer cre, ligesom Kunstens Idealer, 
uforgængelige: og cndskiondt man, i det man stræber ar naie 
dem, stedse retter og iorandrer, saa gives der dog b.uide i 
Henseende til Delene og det Hele noget charactcrlstisk, der siav.cl 
for ethvert Stykke som for Arten afgiver cn RegQl, fra hvilkci^ 
Naturen selv aldrig tor afvige. 
