4 
-af hvilken man finder Spor i de Gamles Mysterier, og sora jeg 
ellers aldrig ret har kunnet forbinde med det Hele. Disse Ideer 
vil jeg her i scorste Korthed fremsætte. 
Ligesom det ved geologiske Undersogelscr er afgiort , at 
denne Klodes Masse er langt ældre, end den i Historien antages 
at være, saaledes er det og med Menneskeslægrcn ; den er sik- 
kerligcn meget ældre, end nogen Historie er i Stand at frem- 
stille den. 
Ved nyere Opdagelser af Lande og noiagtige Beskrivelser, 
man har erholdt over disse Landes Mennesker, er man endeligcn 
bragt til den rigtige Forestilling, at Menneskets forste Skridt til 
Cultur, naar det i sin vilde og raae Forfatning sig selv overlades, 
ere meget langsomme. Naturen virker her, som i det Hele- 
den er i sine forste Udviklinger seen og langsom; men naar 
disse have naaet en vis Grad af Fasthed, gaaer den hurtigen og 
med overvættes Kraft fremad, 
Saa længe MenneslægteRS Antal er saa ringe, at den, sora 
vilde Dyr, har store Landstrækninger til Benyttelse, er og bli- 
ver den uden Tvivl bestandigen uden Cultur. Forst ved Artens 
Formerelse nodes den at tænke paa Eiendom og dens Sikkerhed. 
Denne Eiendom sogcr den forst i Almindelighed i tæmmede Dyr; 
den sætter sig i Samfund med sine Lige, for at sikre sig imod 
Rov, og ft)rer det saa kaldte nomadiske Liv. Ved Artens storrc 
Formerelsc indskrænkes hver Huusfider til en langt mindre Jord- 
strækning, af hvilken han med sin Familie ved Arbeid og Vind- 
skibelighed maa sogc at forskatl'e sig Undcihold. 
