41 
paa den llgeoverfor staaende Deel , hvor man Vil finde Maakt 
passende paa de Steder, hvor Undersogelsen er muelig. Undcrri- 
den er det vanskeligt at bestemme Toppunktet, uagtet Figuren 
ellers er temmehg skarpt begrændser^ Man gicir derfor bedst-, 
for Undersogelsen, at beregne Ordinaterne for forskiellige Af- 
stande mellem Toppunkterne, som kunde forekomme pna Tavlen. 
Man kan da let af nogle faa Ordinaters Storrelser og Afsrande 
fra Toppunkterne bestemme, hvilken Afstanden mellem Toppunk- 
terne er. Den blotie Mathematiker vil maaskee finde, det som 
jeg her har angivet for omsrændeligt ; men jeg tor forsikre at 
man i Praxis vil finde sig vel ved denne Methode, fordi den 
gior Bemærkningerne over de ofte slovtbcgrændsede Figurer meget 
lettere. 
Efter alle disse Bemærkninger troer jeg vel at turde skride 
til Forklaringen over Grundphænomenet , hvortil jeg vælger den 
Figur som fremstilles under No. 2 paa iste Tavie. Da Punkterne^ 
a, bi c og d ere understottcde , saa ere og Linierne ad og cb 
hvilende, folgelig sættes kun et triangelformigt Rum, som cJidi 
paa eengang i Bevægelse. Hvorledes denne Triangels Bevægelse 
gientager sig i de ovrige, skal endnu ikke her forklares. Naar 
cd nu stryges i r, saa bojer den sig, og svinger, lig en anslaaec 
Stræng. Som denne Side bojer sig saaledcs bojer sig hele Fladen 
chd. Jo nærmere Delene er Knudelinierne, jo mindre maae deres 
Svingningsbuer være, og i den storste Nærlied ville de være saa 
svage, at de ei formaae at afkaste Stovet. Dersom alle med cd 
parallele Dele, i Fladen chd, bojedes ligemeget, saa vilde den 
derved frembragte Stovlinic overalt være lige breed; men da 
Vid^ ScK Skr, V Diih U fUfH 1807 F 
