4<5 
den ved forste Oiekast kunde synes. Man frembringer derved 
aabenbar en Bevægelse i fiere forskiellige Retninger, eller rigti- 
gere, man virker paa alle Legemets Dimensioner i samme Tid, 
jeg har desaarsag forsogt Virkningen af mere enkelte Sammenstod- 
ni ngsmaader.. Jeg tager en qvadratisk Plade af Glas eller Metal, 
bestover den med Hexemeel, og holder den paa samme Maade som 
ved Frcm.bringelsen af Klangfigurerne ; derpaa tager jeg en Lineal, 
og slaaer med dens skarpe Kant paa det midterste Punkt i en af 
Sidelinierne, saa stærkt jeg kan,- og saaledes at Slaget falder 
gandske lodret paa Linien og gaaer parallel med Skivens OverFiade. 
Herved samler Stovet sig i Linier, som cre paralleie med Sroders 
Retning, I disse Linier bemærker man atter adskillige Ophoi- 
ninger og Fordybninger. Slaaer man sagte, saa giver Forsoget 
ikke samme Udfald, men danner uregehnæssig bolgede Linier, 
omtrent paralleie med den slagne Side, Samme Udfald giver 
Forsoget, naar man siaaer en heel Kant paa een Gang med den 
jevne Side af Linealen, kun viser alt sig derved mere regei- 
m æssigt. 
Forklaringen over disse Forsog ere uden Tvivl fdlgende: I 
det forste var Stédct kun rettet mod et Punkr, . men da 
det ikke er mueligt at meddele Legemet dette Srod i et vir- 
keligt mathematisk Punkt, saa erholder en vis endelig, skiondt 
meget liden Deels Srodct , hvilket, som enhver vccd , ikke 
kart udbrede sig gienncm det hele Legeme i et Oieblik. Pm 
denne Deel Samrnenrrykning maae, i Folge Elasticitetens 
Love, folge en Udvidelse, hvorved Nabodelene sammentryk- 
kes, og derpaa ligeledes udvide sig, hvorved denne Bc- 
