4r 
v^gelse eiidclig meddeles giennem hck Legemer, o-g åct i 
Tid, som i Altnindeiigbed er saa kort, ac vi ei formaae at skielne 
dens Dele. Men i der alle Delens saaledes komme i Bevægelse, 
at enhver just maae udvide sig, naar Nabodciene sammenrrækkes, 
saa hvile naturligviis de Dele, som ligge iiiiellem to saadaniie Be- 
vægelser, og paa disse henkastes Stover. I den Retning, hvori 
Stodet meddeles, er naturligviis Hastigheden storst, og desaarsag 
folge Afvexlingerne desto snarere paa hverandre, saa at msn ikke 
bemærker saa store Mellemrum, mellem dem som mellem de til 
Siderne gaaende. Derfor synes Scovet ordnet i Linier. At man 
ved at slaae paa den hele Sidelinie af Qvadratskiven erholder Bo-l- 
ge- Linier, som ere parallele med den slagne Side, behover m 
neppe nogen videre Oplysning. Kun at Linierne ikke ere lige, 
kunde scerte os i Forundrings naar vi ikke vidste at Legemernes 
Kanter ere ujevne. Jeg maae overhovedet tilstaae, at jeg ikke 
engang har sogt at f )rskai[fe mig Skiver med fuldkommen jevne 
Sidelinier, elier fuldkommen jevne Linealer til at slaae med, i 
disse Forsog. Den Omstændighed , at man ^ ved at slaae temmeligt 
sagte paa et Sted af Skivens Rand, erholdt det samme Udfald,, som 
naar man slog paa en heel Rand, lader sig let forstaae, naar m.aa 
tager i Betragtning, at Bevægelsen da er i Stand til a^t udbrede 
sig til hele Kanten, saaledcs at den uden mærkelig Feil kan an. 
sees for at have faaet en eneste Bevægelse, hvormed den da 
virker paa alle de ovrige Dele. Ligger ikke Stedets Retning i 
den bestøvede Overflade, men falder, det være sig enten lodret eller 
skiævt derpaa, saa erholder man lutter smaae Ophoininger, som 
åkke mere ere fordeelte i Linier. Det er aabenbart, at her, til 
for omtalte Bevægelser^ endnu kommer en nye, nemlig en 
