6^ 
ogsaa fuldkomment med Thcorien. Strængens Svingninger itiaie 
sammenlignes med Pendulets, og folgeligen har, i en spændt 
Srrængj de Dele, som ere Eefæsrningspunkterne, nærmere en Ten- 
denrs til hastigere Svingninger end de længere fraliggende. Her- 
ved forklares Lydbolgernes Formindskning i den med Kanten pa* 
rallele Retning. I den paa samrøe lodrette Linie aftager ligeledes 
Lydbolgernes Storrelse. Forklaringen er her ikke vanskelig. 
Man kan forestille sig Tavlen sammensat af latter Strænge pa» 
rallele med en af Sidelinierne. I det triangelformige Rum chd (Fig, 
2 Tab. i) afrager disse Strænges Længde, som Afstandene fra Si- 
delinierne. Hastigheden i deres Svingninger maae alsaa tiltage i 
samme Grad, eft'er den Lov, at Hastighederne, hvormed 
Strængene svinge, forholde sig omvendt som disses. Længder, 
Den indre Bevægelse voxer alrsaa i Intensitet som den ydre afta- 
ger i Omfang. I de hvilende Dele hersker altsaa en overordentlig 
stærk indvortes Bevægelse, som fortsætter sig ud over den anden 
Side, hvor den afrager, og forvandler sig til udvortes Svingnin- 
ger, efter de samme Love, hvorefter den forst dvinnedes af 
saadanne. 
Herved haaber jeg at have giort det begribeligt,- hvorledes 
Bevægelsen kan forplante sig ud over de hvilende Punkter, hvil- 
ket man uden dette neppc kunde gidre klart. 
Det torde vel ogsaa være mueligt heraf at forklare hvorledef 
en Stræng eller Plade, efterår have givet Hovcdtonen, i Efter- 
klangen giver en Stigende Række af andre vel mindre horbare, 
men hoiere Toner, I Begyndelsen ovcrddves de hoicre Toner af 
