S3 
de lavere, som har en storre Svingningsbue. Efterhaanden bliver 
den scorre Svingning svagere, men de raindre beholde endnu' 
deres Zirrringer, fordi de vare ha?f?igere. Saaledes tiienger lidt 
efter liåt en hoiere Tone frem for Oret, skiondt altid med miR'- 
dre Svingningsbuer , altsaa mindre horbare. 
At herved Strængen efcerhaanden inddeles i nye Hovedafdi^ 
linger, er begribeligt. Jeg forbeholder denne Undersogelse fot 
Fremtiden, dersom ikke ca mere Musikk/ndig end jeg vii tag« 
sig af den. 
Man kan endnu giore Lydens Mechanismus inere kiendelig 
v^d folgende Experimenr. Man lægge paa den ene Rand af den 
Qvadratiske Skive, en Række af smaae Dynger af Hexemeel, og 
frembringe derpaa en Tone. Man vil strax faae at see, hvorle- 
des disse Stovdynger samle sig i smaae Hoic, hvilke bevæge sig 
i krumme Linier, hvis Convexitet vender sig mod Strogets Ret- 
ningslinie, hen mod de Steder hvor Klangfiguren skal dannes. 
Lægger man Siovet paa det Sted, som i Figuren paa fierde Tavle 
cr betegnet med abc, saa kastes de derfra baade frem, og tilbage 
mod Kanten. 
Begge disse Forsog findes afbildede under eet i Fig. 1 1 Tab, 
a. Den nederste Deel af Figuren fremstiller det forste, den 
overste derimod det sidste. Man ^ecr let af disse Retningslinier, 
at Tavlen maae være vel overstroet med Stov, især mod Mid- 
ten, naar Toppene af Hyperbolerne skulle uddannes. Man vil 
ogsaa i denne Figur see> skiondt ikke saa tydeligt som i Virke- 
