64 
ren, som behager os i en Tone, men der Spor tf usynlig For- 
nuft, som ligger deri. Og nu en Tonestrom, som giennem- 
trænger vort hele Væsen med Vellyst. Hvilken Horeren ubevidst 
Dybsind ligger ikke skraic i en eneste Accord, hvilken uendelig 
Ariuimetik i en heel Syniphonie! Og nu hermed forbundet de 
u>vnilge Former, som i dunkle Anelser træde frem for vor Siel, 
medens Tonerne -stromme ind i Oret. I Sandhed, vi kan med 
Ght'de, og Triumph over vort aandelige Væsens Adel gientage, 
at der som i Tonekunsten henriver og tryller os , og lader o« 
glemme alt, medens vor Siæl svæver hen paa Tonestrommen , 
det er ikke spændte Nervers mechaniske Pirring; men det er Na- 
turens, dybe, uendelige, ufattelige Fornuft , som igiennem 
Tonestrommen taler til os. 
