128 
I behorio; Orden, dcels og — jeg maae tllstiie det reent ud — 
Frygten at skulle ej blive velkommen dermed i er saa blandet Sx^l- 
skab af Tilhorere, hvor den mindste Deel ere Naturhistorikere , 
^har holdet mi<j tilbage fra at levere det OiFenrlige igjennem Sæl- 
skabets Skrifter, der ellers maatte bleven mig den letteste Vej. 
Iblandt disse mine henliggende skrevne Optegnelser findes 
og en fuldstændig Beskrivelse over alle Gronlændernes Fange- Red- 
skaber, saavel ril Sælhunde- som Landdyr-, Fugle- og Fiske- 
fangsten, den jeg fiere gange har havt for Ojne, og bleven til 
Sinds at levere paa en eller anden Maade i Trykken , at mit Ar- 
beide ikke skulde være omsonst, men atter igjen henlagt som 
anseet mindre vigtig at komme frem mzå; men jo længere jeg 
har taget det i Betænkning, desmere er det komm.et mig for, 
som det dog kunde have sin N)-tte at vorde bckjendt med Na« 
tur -Menneskets store Sindrighed i at udfmde de gjenneste Midler 
til deres Nodtorf righeders Aihjelpning, hvorpaa Gronlændernes 
Fange- Redskabers ret mechaniske Indretning unægtelig afgive et 
stort Bcviis, og hvorom jeg har kunnet forskaffe mig sikkrere 
Kundskab end enhver anden, formedelst min storre Indsigt i Lan- 
dets Sprog , og fordi jeg tillige havde vant mig til at fahre i 
deres Kajakker, og kunde saaledes v^ære med dem pai al slags Fangst, 
og der beskue, ja selv erfare, det hensigtsfuldc med hvert en- 
kelt Stykkes Indretning. 
Jeg udbeder mig da Sælskabets Tilladelse i Dag ar komme 
frem med noget deraf, da jeg,, tor ikke at kicde alt for længe 
med en saa tor Afhandling, vil for denne Gang indskrænke mig 
