^35 
af hi^m jWive brudt 'eller overbidt , da saaledes Fangeren fik gt 
gjore en ny Stok for hver Gang med alt for stor Bekostning, 
men nu bliver dette forebygget, i det Harpunstokken bojer sig 
' selv paa dette Sted; thi, naar Harpunen stodcs i Sælhunden, 
springer Endebenet ^ ud af Holken ved Stodcr, og bojer sig 
iTrod Liinen, som derved bliver slap, og Stokken falder til 
Siden uden at brydes (saaledes sorn det forestilles Lit. q)] det 
ovrige-skal Endebenet udrette, som nu niaae betragtes. 
3) Nederste Endebeen (see fastsat til Holken Lit. og særskilt 
Lit. cc) er ct langt smalt Feen neden for Holken y og udgjor 
det yderste af Harpuun - Stokken. Det kaldes sgfmak, og maae 
ogsaa gjores af fast Been, af samme Aarsag som Holkeni og 
bruger man hertil helst Hornet af Eenhiorningen {Monodon I4q' 
noceros)) der vel ikke er fuldt saa haardt at arbejde i som 
Cachelot -Tanden, dog er Forskjællen kun liden, og dets hvide 
Farve er ligesaa smuk; Men, da disse Horn blive meget rare 
(især Syd paa Landet, hvor de ikke fanges, men maae haves 
Nord fra, eller til kjobs ved Coloniet) saa behjclper man sig 
i Trang af hvert Slags Hvalfiskebeen , naar det kun er brav 
haardt og tæt i sig. Af Dannelse er det som en Kegle, do^ 
noget fladt til de 2de Sider; for yderste Ende, som er spids- 
fund, har det et meget lidet Tversnit, for af kunne passe net i 
Harpunen ; for bagesre Ende har det mod Holken en liden 
rund Tap kaldet iV/o/oci d: dets Fod, som passer til Holkens 
liden Midier Groft, der af samme Aarsag kaldes Niohm Inna 
d: Fodens (Tappens) Sted. Men, då Endebenet let tf sig selv 
vilde falde wd af Holkm^ saa er d§t derfor samlet med Skafiet 
