Ajærer Tr^et I overste Ende pas hver Side passende efrer Fjærens 
nederste spidse Ende (see Lir. r), hvori den lægges, saa at den 
passer i lige Linie med Træets Yder^ade; siden nagler man 
dem fast ved ade Ecen- eller Træe- Nagler, der gaac tvcrt 
igj ennem Træet og Beenfjærene, Oventil ere de adskilre og 
staae videre fra hinanden, end neden til; undertiden binder man 
åcm og sammen i overste Ende omkring den liden Runding 
eller Kloft med en Smule Hvalbarde, at de herved kunne blivs 
liængende og ej synke > ifald en af dem slap los fra Nag- 
lerne. Af Storrelse er hver Fjær ii Tom, lang, hvoraf de 
5 Tom. gaae ned paa Skaftet, og 2 Tom. bred'paa det Brede- 
ste; oventil sraae de xf Tom, fra hinanden, men neden til 
kun I Tom., som er Skaftets Tykkelse. Di^se Erneimk-Fjæri 
have og deres Nytte, da de hindre Kastetræet (hvorom iiden 
skal meldes) fra at svigte, som her imellem, anpasses med sin 
Ende -Krog paa det overste Knåeheeriy og vilde snart glide af, 
men disse 2de Side-Fjære holde det fast, trængende sammen 
em det fra begge Sider; thi det har sig ikke med dette Slags 
Pile, som med de smaa Kastepile (hvorom herefter), paa hvilke 
man anpasser ej Kastetræet inden man vil slaae efter noget 
Dvr, men paa Har pumi -Pilen maa Kasteiræet immer sidde fisr, 
da her er Fare paa færde, og man behover den venstre Haand 
til Aaren allenc, og desuden Filen er svar og vilde tabes fra 
Kastetræet, om det sad lost; de have derved nok en Nytte at 
skaffe Pilen en ligerc Fahrtj end ellers vilde skce. 
5). Midt imellem disse Fjærc sidder i Skaftets Ende det overste 
Ende 'JB een {st^ lÅt» f) som kaldes Kakkogcksa 3: Noget ni 
