144 
Been, sættende samme Imellem Pegefingeren og de andre Fin° 
gre , tilligemed Tommelfingeren om det nederste Eeen, saa 
faaer man derved mere Kraft at kaste Stokken ud fra sig. 
Denne er Unakkens almindelige og egentligste Skikkelse, og 
jeg skulde ej have mere at tale syrn den, dersom ikke nog^lc 
Gronlændere havde fundet paa at gjdre en Forandring ved den, 
hvorved den blev deels en Erneinek^ og deels forblev en Undky 
nemlig: da de ikke havde Raad til at faae E-niemekjja-rene (pag, 
137. n. 4) ej heller Kræfter nok til at bruge Undkken med Uaand' 
greb (pag* 143. n, 2), thi der horer Styrke til, naar den paa 
en behorig Frastand skal bortstodes, saa fandc de paa at an- 
passs paa dens Side: 
3) Et Kastetræe^ for at komme sig selv til Hjelp, og gjdre 
Kastet deslettere, og da reent borttog Haandgrebct. Det er den- 
ne Forandring jeg har villet vise med den mellemste Afregning 
i Fig. 2 , da Kastetr^rst sees derved (lit. K), Det er forskjæl- 
ligt fra Erneinekkems Kastetræe (p. 139. n. 6) derved, ar det 
har ingen Hage i oversre Ende, men i dets Sted et aflange 
Hul indringet med Been Beslag, temmelig rummeiigr, og ej 
langt fra overste Ende (see lit. /); Samme Hul svarer til en 
liden Been* Stift paa Skaftet (see lit. /) der er krum hen mod 
overste Ende, og hvorpaa Kastetræet ^ dog loselig, hænger 
som paa en Krog, derimod passer Kastctræcts idet Hul neden 
til (Lit. fw) netop til den nederste Bcenstift (Lir. «\ paa hvilken 
det trangt indrrykkes, og har man da samme Nytte af dette 
Slags Harpimistoki som af det forstbeskrevne Slags, h\'ilket er 
kostbare formedelst de brede Beenfjærc i Enden. 
