I4f 
Hoveddele, 2) Bemi med sine Modhager y og 2) jernet cikr 
det skarpe. Begge Dele udgjdre paa de fleste i Længden 5 a 
^ Tom. Jeg har forestillet dem i Fig. 4, hvor 
Lit, viser, saavidt det blanke sees , Benets som egenrligsC 
forer Navner Tttkak; det gjores helst af Eenhjormngs -Horn, 
- søm er fast og hvidt; men i Maiigel af samme bruges Rcens- 
horn, og endelig hvert slags Hvalfiskebeen, naar ej andet ha- 
ves, thi dette sidste er det sletteste og brostfældigsre til at 
kunne tage imod saa stærkt et Stod, som just dette Been maae 
tage imod. Dette er gjerne trindt, smallest i Forenden og 
bredest i Bagenden, men, naar man ej har Been eller Horn 
nok, hjelper man sig med ct fladere cg tyndere Stykke. 
é. Ere Modkager i indsnittede i Bener , som skulle holde i Sæl- 
hunden, at Harpunen ei slipper af; Disse ere snare snart 
s I sjelden 3 i Taller. 
/(?. Er en rund IndhtiUngy i bageste Ende indgravet, som passer 
net til det yderste af Harpuunstokkens -E^^i^tow (p. 135. 9). 
4, Er en Huk paa sammes venstre Side, (nemlig i den Stilling, 
da Harpunen er fastsat), som skal gaae noget op paa Siden af 
bemeldte Endebeen^ og tjener til, at man der i Enden kan i 
«t Hul gjennemstikke en liden kort Rem med et 6je i Enden, 
livori man kan stikke en Finger, og da desbeqvemmere trække 
Harpunen ud af Sælhunden igjen; ellers kan den og tjene som 
en Modhage. Begge bageste udstaaende Ender paa Harpunen kal- 
des Pamlrscek d: svantzartede Hukke, 
T 2 
