og opblæst. . De Dyr, hvoraf saidanne brugelige Svjelg faacs^ 
ere Sælhunden (Phoca gronlandka, Ph. hispida; Ph, vimlina; 
Ph. crlsrara og Ph. harbata) ; Gejrfuglen (Alca impennis); Om- 
meren (Golymbus glaciaUs); Maa^en (Lams glaucus og L. mari- 
nes) og Skarven (Peiecanus Garbo); De beste af alle holdes 
Skarvens for ac være, fordi det er stort og dog let og tyndt; 
dernæst Maagens og Ommerens; Sælhundetis og Gejrfugiens 
ifalde for tykke i Skindet og £or tunge at kaste med , bruges 
derfor kun i mangel af =bedre; Undertiden brager man og her- 
til et Stykke af Hvidfiskens (Oelphinus albicans) Svælg, men 
det er kun xle stærke Grønlændere, som have store Pile, og 
dertil behdve store Blærer, hvis Antal kun er hdet. De^ne 
Biære er oven til bunden for Enden j men neden til bunden 
omkring et krumt Beenrbr (Lit. h), hvis hule Ende gaaer ind i 
Blæren og har paa Siden en liden Prop y som kan udtages, og 
^erigjennem Blæren opblæses, naar den bliver for slap; Dette 
Ror kaldes Siidlolirsa o: en Rdrligning v: Sungidllrsa , og 
er fastsat i Skaftet ved det, at Sirækkdinen gaaer her-igjennem 
•med sin Ende (som ovenmeldt p. 162 n> 4); for at holde Blæren 
tæt op v^å Skaftet y er den oventil omgjordet med et lidet Bhid" 
sel (Lit f) af tyndt Hvaibarde, som kaldes Tevsia, Denne 
Blæres Nytte er, deels at holde Pilejernet flydende oven i 
Vandet, om Skaftet skulde brydes, deels og især at kunne 
udmatte Sælhunden, naar den har faaet Pilen i sig, som da 
finder mere Modstand af cn opblæst Blær^, hvor liden den 
skulde kunne bruges, kun Hvidfiskens ene (som ovenmeldt) saavit 
mig békjendr, og disse endda de mindst brugelige; derimod 'har 
lian glemt Fuglenes Svslg, som allermeest soges ti! dette Brug« 
X z 
