kerné (ved ^. f.), gacier atter ud igjennem det samme Hul, hvor- 
fra det kom, og fra det tykke Stykkes Ende bliver enkelt (ved 
d.)i hvorved det ene Par Been- Stykker fojes til det andet Par, 
som har samme Beskaffenhed. Denne Line eller Rem tjener da 
forst til at hæfte Sælhunden til Kajakken ved de S eder > hvor 
den er dobbelt, og dernæst til at samie disse forstmeldte Been- 
stykker med de bagre Stykker (som siden nærmere vil erfares). 
Naar det flade Beenstykke (Lit. a,) bliver indstukket under Huden> 
vilde det blive vanskeligt at faae det ud igien ; for at gjore dette 
lettere, har man i den ene Ende fastgjort en kort Rem, af Be- 
nets halve Længde, med en Beenknap i Enden (Lit. €e.)y hvilken 
Knap ej stoppes ind med, og kan man da ved at trække paa. 
samme faae Enden af Benet trukken hen for Riften paa Sælhun,- 
dens Hud, og saaledes reent ud, naar man kommer hjem; der- 
for kaldes denne lille Rem Nytsiut (af Nytsukpok, rykker til sig), 
'B. Mellem 'Femmen (see Lit. B) er et kort Stykke Kobbereni 
øEigefær af if Al. Længde; den strækker sig langs med Sælens 
Bug, for ved den at samle alle de ovrige Buxeresrykker , paa 
det, om et af Stykkerne gik los, det dog kunde blive hængende 
ved de andre, og Sælen blive i Behold. I oversre Ende er en 
Krykke eller 6je (see Lit. /), som altid er fastgjort midt om 
Hagestykkernes Samleline (ved d.) ; noget derfra er skaaren efter 
Længden cn liden Aabning i Remmen (Lit. g\ hvori stikkes En- 
den af Bovsfykket (see u) naar det ikke bruges, men ligger 
sammenrullet i Kajakken ; lanigcre hen mod Enden er cn Longere 
Aabning i Remmen (see Lit. //.), hvorigjennem stikkes den ene 
Ende af Niwle- Stykket (see C /.), nanr det cr fast i Sælen« 
